Šiandien beveik praėjau pro daiktą, kuriam daugiau nei 100 metų. Ryte užsukau į snedaikčių turgelį senamiesty. Tiesiog norėjau pasiimti kavos ir trumpai apsidairyti.

Ant vieno stalo pastebėjau seną kišeninį laikrodį. Iš pirmo žvilgsnio jis atrodė visiškai niekuo neišsiskiriantis. Subraižytas, apsidėvėjęs ir gulėjo tarp kitų senų daiktų.

Paėmiau jį į rankas ir atidariau.

Viduje buvo ranka užrašyti metai – 1918.

Ir tada pagalvojau, kaip keista, kad daiktai kartais išgyvena planus, darbus, verslus ir net žmonių istorijas.

Kažkas jį pirko. Kažkas jį nešiojo kiekvieną dieną. Kažkam jis buvo svarbus.

O šiandien jis tiesiog guli ant stalo ir laukia žmogaus, kuris jį pastebės.

Tai priminė vieną dalyką - vertė ne visada matoma iš pirmo žvilgsnio.

Taip būna ir su idėjomis, verslais ir žmonėmis.