Vaikus pratinkim prie kančios ir beprasmio darbo, kad augtų klusnūs ir nedrįstų priešintis

Feisbuke papostino Audrius Skačkauskas. Čia tas džentelmenas, kuris įgarsina puikiais memais savo šuniukę - kuri nori tik tingėti ir nedirba.

Štai ką jis rašo:

“Atvažiavo anūkas Vytis 6 metų. Ir pirmu reikalu pareiškė:
- Atvažiavau pailsėti ir pasilinksminti.

Aš nutaisiau rimtą veidą ir klausiu:
- O tai kas žolę pjaus, ravės, malkas sudės į pašiūrę?

Gal sekundę pagalvojo ir rimtu veidu:
- Jūsų namai - jūsų reikalai.”

Postas čia:
https://www.facebook.com/share/1DJxsZgZUe/?mibextid=wwXIfr

Čia kaip visad komentarai geriau, negu pats tekstas. Kaip ir, pavyzdžiui, prie nuotraukų apie tarybines novostroikes. Ten susirenka tarybinės senės, pasiilgusios parduotuvių Saturnas ir restorano Šešupė, beigi bufeto Operos Irboleto teatre, kur nai nai nai, buvo karštas šokoladas!

Dar Nykštuko kavinė provokuoja audringas reakcijas - ibo lanzbergis uždarė ir nauja valdžia. Galėjo dirbti ir dirbti! Senės šaukia, trypia kojomis, nesuprasdamos, kad kavines ir restoranus ne Landsbergis ir ne Seimas steigia, operuoja ir uždaro.

Iš kur senoms sueižėjusioms sumkoms tai žinoti? Taigi Lietuva 35 metai kaip laisva, o jos kaip debilės, taip debilės. Jos įsivaizduoja, kad valdžia turi gaminti kiną, tortus ir paukščių pieno saldainius. Privatus verslas joms kaip davatkai vibratorius. Nenatūralu, žema ir nuo šėtono.

Senėms tai baisus trigeris! Tik pagalvokit, vaikai nėra išnaudojami sode ar kaime. Joms pačioms didžiausias pasigyrimas ir taurumo žyma yra kaip jos vaikystėje kentėjo: jas mušė ir jos rakom ropojo po vagas ir sušalusiais pirštais badė žemę. „Mokė darbštumo”.

Mokė ne to. Mokė paklusnumo ir neužduoti klausimų, kai suaugę šneka. Todėl dabar senės labai niršta, kai joms užduoda klausimus. Pavyzdžiui - kodėl aš turiu dalyvauti jūsų jobanam hobyje knisant žemę be jokio ekonominio pagrindime: jūsu „savi agrastai” niekuo nesiskiria nuo nesavų agrastų iš turgaus. Nebent jums patiems, bet jūs patys tada jais ir užsiimkite.

Senės nepagalvoja apie tai, kad kai vaikai dirba pas tėvus rimtą, prasmingą darbą, jie nesiskundžia ir mėgsta dirbti. Senų raganų sodai su jų žemės ūkio imitavimu yra ekonominis anachronizmas ir hobis, kuris įdomus tik jį sugalvojusiam. Tai ne darbas. Tai tarybinės ekonominės dalbajobiškos sistemos atspindys viename atskirame kolektyviniame sode.

Ir prasideda žvygis: oi nai nai, vaikai vaikai, taigi čia močiutėms vienas malonumas tas sodas. Prie ko anūkai? Ne “kuo dėti”, o būtent PRIE KO? Nes dėti galima tik skersą bybį. Jei tau, pikta vurdalake, TAS SODAS YRA MALONUMAS, TU IR UŽSIIMK. Rauktaveidės 3.14zdos, žybsinčios auksiniais drakono dantimis, juk tenori perlaužti kitų valią, kad būtų pagal jas. Ir kad nesiilsetų, kad būtų nelaimingi. Ha ha, gerai, KENTĖK, vaike! Išmanysit, velniūkščiai, cibulės skonį, kikena patenkinta sen3.14zda, spjaudo tulžies syvais ir prarūgusiom atriaugų seilėm pro auksinių ir išpuvusių dantų švarplas.

O iš tolo smirdi atvirom durim ir zvimbia žaliom šūdmusėm nuo apdristalintų lentų paklypęs zlovonnas sodo nužnykas, lauko būdelė, vygrebnaja jama. Longdropas yra kaip vertuxajaus-sargybinio bokštelis, stebi, kad niekas neišlakstytų iš sodo, kuriame raganos senės laiko Jonuką ir Grytutę serbentų ir kartofelio vergovėje. Ne veltui kikimoros taip mėgsta Baltarusiją ir Lukašenką: bulvinis Führeris joms artimas kaip dvasinio kolūkiečio apoteozė.