Ar Gedimino kalnas tinkama vieta Apeninų vilkui?

Mane nuoširdžiai nustebino žinia, kad ant Gedimino kalno buvo pastatyta vilko skulptūra, o jos pristatyme dalyvavo Vilniaus meras, kultūros institucijų atstovai ir kiti garbūs svečiai.

Nustebino ne todėl, kad turėčiau ką nors prieš patį kūrinį ar Lietuvos ir Italijos kultūrinį bendradarbiavimą. Priešingai – laikau jį svarbiu ir vertingu. Tačiau Gedimino kalnas nėra eilinė viešoji erdvė. Tai viena svarbiausių Lietuvos valstybingumo, Vilniaus istorijos ir tautinės atminties vietų.

Todėl pirmasis klausimas, kuris man kilo, buvo labai paprastas: ar tikrai buvo pakankamai suvokta, ką šioje vietoje reiškia Geležinio Vilko simbolis?

Vilniaus Geležinis Vilkas nėra paprastas vilkas. Tai mitinė būtybė, pranašystės simbolis, miesto ir valstybės gimimo metafora. Legendoje svarbus ne pats gyvūnas, o jo reikšmė. Todėl Geležinio Vilko negalima sutapatinti su bet kuriuo vilko atvaizdu.

Būtent tai puikiai suprato skulptorius Gediminas Karalius savo kūrinyje „Geležinis vilkas“. Jis nevaizdavo vilko kaip zoologinio objekto. Jo skulptūroje vilkas sudarytas iš arkų, bokštų, kolonų ir architektūrinių formų. Tai ne gyvūnas – tai pats Vilnius. Tai miesto, pilies ir valstybės simbolis, įkūnytas mitinėje būtybėje.

Tuo tarpu ant Gedimino kalno pastatyta skulptūra vaizduoja realistinį Apeninų vilką. Tai gali būti įdomus meno kūrinys ir prasmingas Lietuvos bei Italijos draugystės simbolis, tačiau jis neturi tiesioginio ryšio su Vilniaus Geležinio Vilko mito prasme.

Dar labiau stebina tai, kad dėl tokio sprendimo, regis, nevyko platesnė vieša diskusija. Kai kalbame apie Gedimino kalną, klausimas nėra vien meninis. Tokiose vietose kiekvienas simbolis tampa valstybės pasakojimo dalimi.

Sunku įsivaizduoti, kad Romoje ant Kapitolijaus kalvos būtų atsiradęs kitos valstybės mitologinis simbolis arba kad Paryžiuje vienoje svarbiausių nacionalinės atminties vietų būtų pastatytas svetimos kultūros ženklas be rimtos visuomeninės diskusijos. Tokiose vietose simboliai pasirenkami itin atsakingai.

Todėl man atrodo, kad šią skulptūrą reikėtų vertinti kaip laikiną Lietuvos ir Italijos kultūrinės draugystės projektą. Tai gražus gestas, kuris gali turėti savo vietą Vilniuje. Tačiau ilgalaikėje perspektyvoje skulptūra turėtų būti perkelta į kitą, jai tinkamesnę miesto erdvę.

O Gedimino kalnas turėtų likti vieta simboliams, kurie tiesiogiai kalba apie Lietuvos istoriją, Vilniaus legendą ir mūsų valstybės tapatybę.